După război, am să-mi trăiesc viața...
..am să călătoresc...
...am să învăț limbi străine...
...am să merg la Paris sau la Londra.
Să studiez Istorie...
...îmi place Istoria.
Sună atât de romantic!
Ți se pare că sunt prea extravagantă?
Nu.
M-am gândit și eu...
Am citit despre Palestina.
Aș vrea s-o văd...
...poate voi fi asistentă medicală acolo.
Va fi altceva pentru noi.
Vom fi femei moderne.
CRĂCIUNUL ANULUI 1943
Foarte drăguț din partea ta, Miep.
Aș dori să avem mai mult, dar nu sunt suficiente cartele.
N-ai nevoie de cartele pentru asta.
Se înțelege:
furnizorul vrea să rămână anonim.
Mulțumesc foarte mult!
Pentru Victorie!
-Mulțumesc d-nule Kleiman. -Cu plăcere.
N-aveți idee ce mi se potrivește, d-nă Gies...
Nimeni n-are nici o simpatie...
...mai ales fetele.
Au fiecare câte-o simpatie, veți vedea!
Eu n-am niciuna, în afară de Charlotte.
Oh mulțumesc, draga mea.
-Ți-a dat ceva?
Mulțumesc și Crăciun foarte-foarte fericit.
-La mulți ani. -Mulțumesc.
Anne!
Anne, am ceva pentru tine.
-Pentru mine?
Sunt frumoși!
N-am mai purtat pantofi cu tocuri înainte.
Sper că ți se potrivesc; să vedem!
-Mi se potrivesc! Mi se potrivesc! -Într-adevăr? Minunat!
Oh, stai să te văd cum mergi. Uite...
Ce adolescentă frumoasă ai devenit...
Crezi cu adevărat asta?
Cred!
Nu e ușor pentru mine să arăt mereu tot ce am mai bun.
Peter crede totuși că sunt drăgălașă.
Mi-a spus-o!
Mi-a zis că-i place zâmbetul meu.
Ai un zâmbet minunat...
Miep, când l-ai cunoscut pe Jan, ai știut?
Să știu? Ce?
Oh, da!
Cred...cred c-am știut...
Când?
Când m-a sărutat.
Peter te-a sărutat?
Oh, nu. Totuși sunt atentă la ceea ce face,
dar încerc să fiu o doamnă în privința asta.
O va face până la urmă. Cât crezi că va rezista?
Îmi plac...
Minunat!
Pantofi roșii!
-Miep! -Ce faci?
-Putti! -Curly, nu!
Așteaptă! Miep, cât de mult
crezi că ar valora așa ceva?
D-nul Kleiman are un prieten blănar.
L-am putea întreba.
De fapt, el vrea bani doar pentru niște prăpădite de țigări!
Crezi că mâncarea-i ieftină?
Tu vinzi orice, chiar și cele mai bune rochii ale mele și bijuteriile.
Lasă-mi-o măcar pe asta!
Ajunge Putti! Să faci tot ce poți, Miep.
Ați văzut unde s-a ajuns, d-nă Frank?
Nu-mi va mai rămâne nici un lucru bun!
Cum voi mai ieși în lume după ce se vor termina toate astea?
Crăciun fericit! Crăciun fericit, tuturor!
Crăciun fericit!
Trebuie să pleci, Miep?
Jan așteaptă...
Mai rămâi puțin, te rog...
Ai auzit cum vorbesc toți...
...după război...
Eu n-am spus nimic. Ce-ar trebui să le spun?
D-na Van Pels...
...orice îi provoacă o criză!
Cine e ea ca să critice atât?
Lucrurile pe care le-a spus despre copii...
...copiii...
Anne...Margot...
Otto zice că trebuie să fim plini de speranță. Plini de speranță pentru ce?
Nu trebuie să te gândești la astfel de lucruri.
Știu! Știu că trebuie să fiu puternică!
Dar până când?
Numai de s-ar sfârși așteptarea asta...
Măcar aș putea fi sigură.
Miep...
...n-avem de gând s-o facem.
O să se termine rău...
Sunt sigură de asta acum.
Pentru mine nu contează!
Dar copiii...
Copiii Miep, ce se va întâmpla cu copiii?
Ajută-mă!
Anne!
Ajută-mă!
-Hannah? -Te rog, ajută-mă!
Hannah?
Pim?
Am văzut-o...
Pe cine?
Pe Hannah!
A fost îngrozitor,
felul în care s-a uitat la mine!
Am fost atât de rea cu ea uneori
și acum nu pot face nimic pentru ea ca s-o ajut.
De ce nu? Spune-mi, te rog.
A fost doar un vis urât.
Îi urăsc!
Germanii...nu se vor opri,
până când nu vor ucide toți evreii, nu-i așa?
Mi-aș dori ca toți germanii să moară!
Anne, ascultă-mă:
niciodată nu trebuie să gândești în felul acesta.
Sunt oameni buni și oameni răi peste tot.
Nu contează locul de unde vin.
Ce zici despre Miep și d-nul Kugler?
Sunt austrieci, ca și Hitler.
Vrei să moară și ei?
Nu!
Și nu uita:
noi suntem germani.
Nu!
Suntem olandezi, nu-i așa, Margot?
Bineînțeles că suntem.
Nu vreau să fiu nemțoaică!
Nu mai vreau!
Uite, ia-ți valeriana. Te va face să te simți mai bine.
Nu!
Pim...
...lasă-mă să dorm aici, în noaptea asta, te rog.
Asta-i fata mea!
Aprilie 1944
D-nule Frank, ați putea coborî,
ca să căutați ceva pentru mine, vă rog?
Oh, sunt disperat pentru un fum de țigară!
Poate Kugler a uitat niște țigări în birou.
Mă voi alătura dvs.
Stai! Stai!
Vine Poliția!
Am nevoie la toaletă!
Va trebui să aștepți.
Va trebui să te ții, Margot...
pentru Regină și Țară, pentru libertate, adevăr și dreptate.
Acum nu e timp de insolență!
Ce facem cu radio-ul? Vor găsi aparatul de radio!
Idioato!
Ce mai contează radio-ul dacă ne vor găsi pe noi?
Îți pot auzi inima bătând.
Am avut impresia că suntem pierduți.
Vedeam deja Gestapo-ul ducându-ne departe.
Suntem în siguranță acum.
Miep...
...și d-nul Kleiman vor sosi curând.
Eu mă rog; tu nu te-ai rugat?
N-aș vrea să-l învinovățesc pe Dumnezeu, dacă nu ne-a ascultat.
Nu l-am invocat niciodată pentru a-i încredința un gând,
dar El ne privește; știu asta.
Întotdeauna i-a privit pe evrei
și o va face mereu!
Uite,
mă bucur că suntem aici,
împreună.
Și eu.
Ascultă Peter!
Nu sunt frumoase?
Ele ne spun că lucrurile vor fi în regulă.
Desigur...
Trebuie să mă plâng în termenii cei mai duri,
în privința noilor măsuri de securitate.
Îmi pare rău, d-nule Pfeffer, dar la parter e interzis,
până la anunțul următor, exceptându-i pe cei cu responsabilități.
Nu ne puteți ține prizonieri,
în acest pod d-nule Frank!
Dar noi toți suntem prizonieri, d-nule Pfeffer.
Niciunuia dintre noi nu i se mai poate permite să genereze o confruntare precum s-a întâmplat ultima dată.
-Uitați-vă aici! -S-a hotărât!
Nu de către mine!
Dacă Aliații l-ar cunoaște pe d-nul Pfeffer,
poate ar fi deja aici.
Avem...
Și dacă nu suntem foarte precauți,
va fi o nuntă, pe capul nostru.
Știi ce înseamnă asta, Hartog?
Dacă aveți șoareci,
vă trebuie o capcană!
Eu știu unde se ascund.
6 iunie 1944
Acesta e postul de Radio al Forțelor Armate.
Astăzi e ziua cea mare, e ZIUA-D.
La ora 6:30 Forțele Aliate,
aflate sub comanda Generalului Dwight D. Eisenhower...
au debarcat pe toată lungimea plajelor Normandei.
Lupta e grea, dar victoria e asigurată.
Oamenilor Europei vestice le spunem:
să fie puternici, să aibă credință, să rămână hotărâți.
Anul 1944 va fi anul eliberării voastre!
Fetelor, am reușit!
Doar gândește-te la asta, Anne.
Ne vom întoarce la școală în octombrie.
Școală...
-Bună. -Bună.
Știu că va fi o aniversare mai târziu, nu-i așa?
Însă chiar aș vrea să fiu primul care ți-o spune:
așadar, la mulți ani cu ocazia împlinirii a cincisprezece ani.
Mulțumesc, Peter.
Sunt minunate!
Mi le-a cumpărat Miep.
M-a costat tot ce aveam.
Merită, dacă-ți văd zâmbetul.
Ce faci?
Nu pot să cred că am fost atât de naivă, când am scris așa ceva.
Încerc să fac ceva mai bun.
Visez să-l transform într-un roman.
Are deja un titlu?
Poate...
Întineririrea rățuștii celei urâte
sau Anexa Secretă.
Trebuie să spui ceva!
De ce să ne facem probleme? Van Maarsen nu va spune nimic.
Are motivele lui.
Dar ce zici despre vecini?
Poate au auzit sau au văzut ceva... ...fum de țigară, oameni vorbind.
-Dumnezeu știe ce va fi cu ei! -Prefer să nu mă bag în așa ceva.
Te vor prinde!
Germanii vor afla că i-ați ascuns!
De ce n-ai raportat asta atunci când ar fi trebuit?
Te-ai gândit la ceea ce s-ar putea întâmpla?
Bineînțeles că m-am gândit!
Cât timp mai aștepți?
Până vine Gestapo-ul să te ia?
Atunci, ce-ar trebui să fac?
Cui îi pasă de o adunătură de evrei?
Vor veni să-i ia oricum.
Îți vorbesc de viețile noastre, Lemmert.
Aliații luptă la Caen,
conform relatărilor reporterilor.
Nu mai e mult!
Crezi că e o idee atât de bună,
să mai petrecem atât de mult timp în pod?
Nu ești de părere că ar trebui să-ți faci temele în camera ta?
Tati, tu știi mai bine decât toată lumea, ce i-ar plăcea d-nului Pfeffer...
Tatăl tău încearcă să-ți spună
că petreci un pic cam mult timp cu Peter.
Nu înțeleg! Facem ceea ce nu trebuie?
Nu-nu...
...vreau să spun doar că...am impresia
că-l încurajezi puțin cam...prea mult.
Trebuie să-ți stabilești limitele!
Nu-ți place de el?
Ba da, cred că are...potențial,
dar aici nu e locul potrivit
pentru o dragoste nebună!
Și trebuie să-ți spun că nu sunt sigur dacă aprob toată giugiuleala asta.
Urăsc cuvântul acesta!
Pur și simplu nu lua lucrurile prea în serios;
asta-i tot ce-ți cerem!
Cred că acum sunt destul de mare ca să iau singură deciziile care mă privesc.
Și-n plus, îi place zâmbetul meu.
Ei bine, cu asta ai nimerit-o!
De când eram mică,
obișnuiam să cred că părinții mei aveau căsnicia perfectă.
Nu-mi amintesc să-i fi auzit certându-se vreodată.
Tati chiar obișnuia să-i servească lui mami micul dejun la pat.
Eu nu mi-l pot imagina pe tata făcând așa ceva pentru mama.
Poate l-a lovit cu tava...
...sau s-a întâmplat invers.
Mami îl iubește pe tati; sunt sigură de asta.
Dar câteodată cred că tati s-a căsătorit cu ea,
fiindcă s-a gândit că ar fi o soție bună.
Observi diferența?
Odată l-am întrebat pe tata despre asta.
Știi ce-a zis? Mama ta e foarte îndatoritoare.
Îndatoritoare...
Îmi doresc nespus să fie mai mult decât atât.
Sunt de părere
să-i lase pe naziști să se omoare unul pe altul.
Ar fi mai puțin de lucru pentru britanici și pentru ruși.
De data asta, luna viiitoare,
vom avea masa noastră de Shabbat în libertate.
Aceasta nu-i masă, e gunoi.
Oamenii tăi ar putea face mai mult pentru noi.
D-nule Pfeffer, cum ați putut spune așa ceva?
V-ați gândit ce s-ar fi întâmplat,
dacă Miep ar fi fost prinsă cu vreunul dintre pachețelele trimise dvs. de
Charlotte?
Acum chiar ești invidioasă pe Charlotte a mea.
Crezi că ești unica persoană singură din lume?
Da, ăștia în case de sticlă...
Ce vrea să însemne asta?
Gospodăria asta modernă a voastră...
E același argument repetat la nesfârșit.
Unii oameni nu învață niciodată.
Ai putea să-ți permiți să iei și tu niște lecții.
Ești egoistă, ești isterică și sâcâitoare!
Nu sunt sâcâitoare!
Ca și cum ai fi vreo mamă ideală...
...nici măcar nu-ți poți controla propriul fiu.
Așteaptă numai un minut!
-Te rog să fii liniștită! -Așează-te!
Încetează să-mi mai spui ce să fac!
Cineva a avut o influență negativă.
Sunt mândră de tine.
Presupun că până la urmă mi-a ajuns.
E o poveste frumoasă!
Chiar crezi asta?
Oricine ar fi uimit să știe ceea ce purtai în suflet..
Oamenii ar putea gândi că a fost o prostie...sau mai rău.
Margot, îți amintești poveștile...
pe care...tati obișnuia să ne spună despre cele două Paula?
Bineînțeles! Paula cea bună și Paula cea rea.
Toți se așteaptă de la mine să fiu Paula cea rea,
așa că încerc să nu-i dezamăgesc!
Paula cea bună e tocmai pentru mine.
O păstrez aici;
n-o las să iasă în public.
Ei bine,
de ce nu le-ai arăta cine ești cu adevărat?
Paula cea bună nu e suficient de puternică.
Se ascunde și o lasă pe Paula cea rea să vorbească,
mai puțin în jurnalul meu.
Așadar, oricare dintre voi a scris asta,
cred că a făcut-o foarte bine.
Știi. ești suficient de matură ca să-ți fi dat seama până acum.
Nu e nici un rău în a fi tu însuți.
Încerc, Margot,
cu adevărat încerc.
Numai că alți oameni continuă să urmeze această cale.
Ei bine...noapte bună.
Noapte bună.
Numai o secundă...
Alo?
Eu...
...eu am o informație.
Informație? Despre ce anume?
Despre...
...despre niște evrei,
care se ascund pe strada Lindtstradt numărul 263,
undeva în clădirea din spate.
Care-i problema?
4 August 1944
Capitala Kenyei...
Nairobi?
-Capitala Ungariei... -Budapesta.
Unde-i șeful?
Sus...
Nu mișca! Nici să nu te clintești!
Arestați-o!
Fața la perete!
Ați fost denunțați.
În regulă, să mergem!
Vino!
Ce sunt Valkyriile? Cele ce prezic viitorul.
Acum arată-ne ce e în spatele bibliotecii.
Și care-i capitala Norvegiei?
Oslo?
Hai înăuntru!
Gestapo-ul!
Nici o mișcare! Cercetați întreg acest spațiu!
Să mergem!
Nimeni nu mișcă!
În regulă, ridicați-vă, ridicați-vă!
-Sunt aici. -Mâinile sus!
Du-i jos!
Mișcă!
Totul e în ordine!
Repede, repede!
În regulă, mișcă!
Mișcă!
Asta-i tot.
Bani?
Obiecte de valoare?
Le veți găsi în caseta de valori, în dulap.
Luați-le!
Începeți să împachetați!
Aveți la dispoziție cinci minute!
Nu!
Bep, ascultă-mă: vreau să mergi la mine acasă,
să-i spui soției mele ce s-a întâmplat și să nu te mai întorci aici.
Da.
Pleacă acum, cât nu sunt paznici.
Bine...
Du-te!
Mai e timp; poți veni și tu.
Nu, eu rămân.
E totul în regulă, d-nule Pfeffer.
Curând o veți vedea din nou!
Sunt sigură de asta.
Oh, Anne.
Ce e în geamantanul ăsta?
Nimic de valoare... ...nimic pentru dvs.
Amintiri...
E o valiză militară; de unde-ai luat-o?
E a mea.
Da, am fost ofițer rezervist, în Primul Război Mondial.
Dar...
...dar de ce nu te-ai înregistrat ca veteran?
Ai fi fost trimis la Theresienstadt.
Ai fi fost tratat decent.
Ai tot timpul... locotenente.
Mulțumesc, sergent.
Ajunge! Geist! Afară!
Terminați de împachetat.
Înăuntru!
Tu, aici!
Miep,vezi, stai departe de așa ceva!
Salvează ceea ce poți!
Ați ascuns evrei!
Cei de la Gestapo sunt aici.
Scapă de astea! Cred că sunt de la Viena.
Du-te, du-te, du-te!
Sunt gata, Pim.
Deci, n-aveți nimic de spus?
Niciunul dintre voi?
Nu...nimic.
Ei bine, acum e rândul tău.
Ești din Viena; și eu la fel.
Am auzit imediat.
Actele?
Tu, ieși afară!
Gies...
Precum numele afacerii, da?
Ciudat e că soțul tău nu-i aici.
Nu-ți e rușine?
Ce-o să mă fac cu tine?
E de necrezut! E de necrezut!
În ceea ce mă privește, poți să rămâi aici și să putrezești.
Aș considera asta o favoare personală;
dar dacă părăsești locul ăsta, o să-l luăm în primire pe soțul tău.
Ține-ți mâinile departe de soțul meu.
El n-are nimic de-a face cu asta. E treaba mea.
Nu fii proastă! Sunteți implicați amândoi în asta, până peste cap.
Ne vom întoarce să te verificăm.
Să te-ajute Dumnezeu, dacă nu ești aici!
Du-i de aici!
Repede! Mișcă!
În regulă, închide-i!
Haide!
Ia cheile, încuie!
Nu! N-ar trebui să luați nimic!
Acesta e jurnalul lui Anne.
Bep, ajută-mă să-l iau.
Bep, ajută-mă!
Repede, înainte de-a se-ntoarce!
Unde-o să-i ducă?
La sediul Gestapo-ului, așa cred.
După aceea...
-A fost groaznic! -Ajunge!
N-ai de gând să i-l citești?
Nu, aparține lui Anne.
Când se va întoarce, am să i-l dau.
Toți prizonierii să treacă pe platformă.
Fără vorbă!
Toți prizonierii să treacă pe platformă.
Fără vorbă!
Șapte, opt, nouă, zece...
...unsprezece, doisprezece, treisprezece, paisprezece, cincisprezece...
Lagărul de trazit Westerbrok Provincia Drenthe, Nordul Olandei
Bine ați venit la Ierusalimul Olandei!
Locul unde veți fi înregistrați e tocmai în capăt. Luați-vă după mulțime!
Aici toți suntem evrei.
Germanii ne lasă să mergem prin locul ăsta.
Aici e Baraca S!
Aveți grijă, să nu ajungeți acolo!
Locul e un pic murdar,
dar aveți tot ce vă trebuie
ca să vă simțiți confortabil...
Și avem multă treabă ca să ne țină ocupați.
Ce vom face? Suntem deja prea mulți.
Nu e bine...
Lucrurile nu arată atât de rău!
Să ne facem folositori! Să ne ținem tari!
Următorul...
Numele?
Frank, Otto Frank.
Aceasta este soția mea Edith
și ele sunt fiicele mele, Anne și Margot.
La Baraca S!
Dac-aș putea, aș dori să solicit,
ca fiicele mele să fie repartizate la bucătărie.
Pot face orice; sunt foarte îndemânatică.
Nici un privilegiu pentru criminalii de la Baraca S!
Pot să întreb de care crimă suntem acuzați?
Ordinul nu se discută! Următorul!
-N-am săvârșit nici o crimă, d-nule! -Următorul!
Nu suntem criminali, d-nule!
Și așa Fred Astaire a luat-o pe Ginger Rogers
în brațele sale, și au dansat... și au dansat...și au dansat...
Privește!
Muncește!
Înainte de război, s-a dus la câte filme a putut.
Eu nu pot aștepta așa de mult până să pot vedea toate filmele pe care le-am ratat.
Datorită tuturor revistelor,
ea le știe deja toate părțile importante.
Nu ne pot atinge!
Am auzit-o pe una dintre celelalte femei vorbind...
Ea spunea că Aliații au cucerit Parisul
și acum înaintează pe teritoriul Belgiei.
E ultima știre de la AEP.
Ce e AEP?
Agenția Evreiască de Presă.
În fiecare zi, alt zvon:
Aliații sunt aici, acolo, pretutindeni.
Se spune că n-a mai venit nici un transport de două luni.
-Poate există o speranță. -Mereu există o speranță, Janny,
atâta timp cât muncim din greu.
Acesta e motto-ul tatălui meu: Muncă și Speranță.
Și apoi d-na Quackenbush începu să măcăne...
...și a măcănit și a măcănit și a măcănit.
Oprește-te! Oprește măcănitul ăsta infernal!
strigă lebăda
și își puse penele peste urechi...
dar d-na Quackenbush nu s-a oprit,
până când marea lebădă neagră n-a zburat departe.
A așteptat să vadă dacă se va întoarce,
dar aceasta nu s-a mai întors.
Așa că rața-mamă și-a adunat rățuștele în jurul ei
și împreună au înotat fericiți până la adânci bătrâneți.
Și știți cum cântau?
Quack, quack, quack!
Întocmai: quack, quack, quack.
Ei iubesc poveștile tale.
Credeți că ați putea aranja să-i vizitez mai des?
Am să încerc.
Nu mai au părinți care să le spună povești.
Când vom fi eliberați,
voi lua toate hârtiile mele pe care am să le pot găsi
și voi reîncepe poveștile mele.
Ți-am spus că lucram la un roman?
Nu...
Nu cred asta.
Ei bine, am fost...
Nu știam cum să-l termin, dar acum știu.
Abia aștept să-l reîncep..
Va fi o poveste de dragoste, dar nu ceva sentimental, te superi?
Acum sunt prea mare pentru asta.
Îți mai amintești ce mi-ai spus odată,
cât îți este de rușine că ești evreu?
Poporul Ales...
Ales pentru ce? Pentru asta?
Am mai suferit înainte și numai asta ne-a făcut mai puternici.
Într-o zi, oamenii se vor uita la noi privind în sus!
Da, dacă acolo s-ar afla oricare dintre noi.
M-am străduit atât de mult să cresc...
...precum cerul...
Vezi stelele acestea?
Aveam cândva un club numit Carul Mic...
...Jacque, Hannah, Sanne, și eu: o stea pentru fiecare dintre noi!
Și tu pe care stea ai fost?
Pe aceea...
Ei bine, ar fi trebuit să știu.
Mâine, un transport va părăsi acest lagăr.
-Liniște!
Cele de la O.D.S. pregătesc liste.
Deținuților selectați pentru acest transport,
le va fi permis să-și ia cu ei
toate lucrurile predate la sosire!
Aștept cu nerăbdare să vă văd personal plecând
și să vă urez Bon voyage (călătorie plăcută).
Înapoi în barăcile voastre, acum!
Trebuie să poți face ceva.
Tebuie să găsești o soluție ca să nu apărem pe listele lor.
N-am scăpat nici o ocazie în lagărul ăsta, încercând să trag fel de fel de sfori.
Dar singura limbă pe care o înțeleg ei e trocul.
N-am luat nimic ce poate fi schimbat.
Nu sunt sigur că ar face vreun bine, chiar dacă ar avea ceva la schimb.
Evreii trădători de aici sunt mai răi decât naziștii,
fiindcă-și salvează doar propria piele!
Ai face altfel, dacă ai fi în locul lor?
Suntem precum Iov, așteptând în cenușă, în timp ce ei se joacă de-a Dumnezeu.
Nu, la Iov era altceva:
Iov nu trebuia să stea ghemuit ca un animal
în fața străinilor!
Iov nu a fost izgonit din patria lui
și Iov putea riposta.
Atenție!
Alinierea!
Un pas înainte, când vă auziți numele!
Brandes, Janny...
...Lubinsky, lsaac...
...Brandes, Lientje...
...Frank, Otto...
...Frank, Margot...
...Frank-Hollander, Edith...
...Van Pels, Hermann...
...Frank, Anneliese...
...Van Pels, Peter...
...Van Pels-Rutgen, Auguste...
Pfeffer, Fritz...
...Vino acolo, afară!
Nu are nici un sens.
Orice om cu judecată poate vedea, că germanii au pierdut războiul.
Cât mai putem conta pentru ei acum?
Oricum, nimic nu mai are sens d-nule Pfeffer...
...nu mai are pentru mine,
atâta vreme cât familia mea rămâne împreună.
Rămâneți împreună!
Vino, vino!
E-n regulă acum. Aveți foile de raport?
Să le văd!
Asigurați-vă că le veți da învățătoarei, în următorul lagăr.
-Da, așa voi face. -Așa vom face!
Ajungeți-i din urmă pe ceilalți!
Tot în Germania, cred că suntem.
Nu sunt sigur.
Oriunde te uiți, totul e sfărâmat de bombe.
Ei bine, e ceva, totuși.
Poate au bombardat liniile.
E posibil, nu-i așa, d-nule Frank?
Da, e posibil.
Îmi voi da jos banderolele roșii!
Oriunde vom merge,
n-o să mergem ca niște infractori.
LAGĂRUL DE LA AUSCHWITZ-BIRKENAU, POLONIA
ARBEIT MACHT FREI MUNCA TE FACE LIBER
Ieșiți afară! Mai repede!
Nu! Mamă!
Nu-mi da drumul!
Peter! Peter!
Nu, nu! Peter!
Nu!
Pim!
Pim, întoarce-te! Pim!
Anne!
Pim!
Margot! Nu!
Pim!
Pim! Pim!
Anne!
Tată!
Pim! Pim!
Vino!
Le-ai spus la revedere, tatălui tău, fratelui tău?
Nu-i vei mai revedea. Sunt deja în camerele de gazare.
-N-o asculta! -Taci din gură!
Șase săptămâni mai târziu
Trezirea! Toată lumea afară! Repede!
Thomas, asta e treaba mea. A mea tebuie să fie recompensa!
Alinierea!
Femeile selectate pentru acest transport,
vor fi trimise într-un lagăr de muncă, la fabricarea de muniții.
Dacă te întreabă ce vârstă ai, spui șaisprezece.
Pentru transport...
...pentru transport....
...pentru transport...
Vârsta?
Șaisprezece ani...
Scabie...
Tu rămâi aici!
Trimite-o la infirmerie.
Rămân cu fiica mea.
Am și eu scabie!
Mișcați-vă!
Am vorbit cu Anne, noaptea trecută.
Medicul i-a spus că ar putea părăsi locul acela oribil.
Când?
Ea a zis că astăzi.
Și soarele strălucește!
E periculos pentru ele acolo.
Ar fi trebuit să plec cu ele.
În picioare! Toată lumea afară! Repede! Mai repede!
Sănătoasă...sănătoasă...bolnavă...la dreapta...bolnavă... Uită-te la mine!
Munciți în continuare!
Blocul celor cu scabie... acolo a fost o selecție...
Copiii...
Ridică-te!
Aici!Aici!
Margot, ce se întâmplă?
Pe aici!
Lientje? Janny?
Anne?
Margot...
Mulțumesc lui Dumnezeu!
Ascultă Margot, păsări...
...uitasem de păsări.
Nu le-ai văzut niciodată în Birkenau.
Nimic nu trăiește acolo...
...păsări de pradă...
...necrofage!
Asta e tot ce a mai rămas.
Aceea e Steaua lagărului.
Ei sunt salvarea acelor evrei!
Îi vor schimba pe prizonieri germani.
Au mâncare acolo!
Mai bine fii atentă;
dacă te prind, te vor împușca.
Am să te omor, târfă hoață!
D-nă Van Pels?
Oh, să vă găsesc tocmai aici, după atâtea săptămâni...
...luni...
Mama ta îndurerată i-a fost alături,
când a auzit despre transport.
Ea n-a venit cu tine?
A fost selectată...
În fiecare zi acolo veneau trenuri.
Era din cauza rușilor, așa am auzit.
Doar șaizeci de mile distanță (96,56 km)...
...ei golesc toate lagărele din Polonia.
Oricum, nu mai credem în zvonuri.
Oh, poți s-o oprești?
E tifos...
Ai să te obișnuiești cu el. Ai să te obișnuiești cu orice.
Anne!
Anne,trezește-te!
E cineva de cealaltă parte a gardului
și cred că e prietena ta, Hannah.
-Hannah? -Hannah!
În cealaltă parte...
Hannah!
Ești chiar tu?
Ce faci aici?
Ar fi trebuit să fii în Elveția.
A fost doar o poveste, pentru ca ei să nu vină să ne caute.
Ne ascundeam în biroul lui tati.
Nu puteam să spun asta nimănui.
Gabi e aici?
A avut o infecție, dar e în regulă acum.
Cineva trebuie să aibă grijă de ea.
În privința tatei îmi fac griji.
E atât de bolnav...
L-au dus la spital.
Mă rog pentru el în fiecare noapte.
Obișnuiesc să mă rog și pentru tine, Anne.
M-am rugat pentru ca familia ta să fie în siguranță.
Nu mai am familie...
...mi-a rămas numai Margot.
Tatăl tău?
Mama ta?
Tatăl meu e mort.
L-au trimis în camerele de gazare.
Dar mama ta?
A fost selectată...
Fumul care ieșea pe coș era așa de negru...
E prea oribil! Nu pot crede așa ceva!
Au luat totul Hannah, totul!
Totul...
E atât de frig aici...
Păduchii umblă pe hainele mele.
Nu avem mâncare!
Tot ce găsesc îi dau lui Margot fiindcă e atât de slabă...
Primim pachet de la Crucea Roșie astăzi.
Nu e mult, dar e ceva.
Așteaptă!
Anne!
Sunt aici!
Ți-l arunc peste gard.
Fii atentă!
-Anne?
Ce s-a întâmplat?
Anne?
Spune-mi!
A luat-o! Mi-a luat mâncarea!
Am să-ncerc din nou, dacă pot.
Întoarce-te mâine.
Te rog încearcă! Te rog încearcă!
Da, promit, mâine.
Mâine!
L-am prins!
Oh, șosete, mulțumesc! Mulțumesc foarte mult, Hannah!
Ne întâlnim aici; nu mâine, poimâine.
Așteaptă-mă!
Voi aștepta!Vreau să-ți spun atât de multe...
Și eu...
Trebuie să plec... ...gardienii; pe data viitoare atunci!
Șosete!
Pune asta în gură...
Ai milă!
Nu! Du-te de aici!
Anne?
Anne, ești acolo?
Mă poți auzi?
Anne?
Îmi pare rău că nu te-am putut întâlni așa cum ți-am promis.
Ne-au spus că vom merge la schimb de prizonieri.
În final, după toată această așteptare,
ar fi trebuit să-l vezi pe tata!
Era îmbrăcat în cel mai bun costum al lui, chiar și în spital.
El...
...el a murit în acel costum.
Și după toate astea, ne-au spus că nu mai mergem la schimb de prizonieri.
De ce sunt atât de cruzi?
Ești singura persoană cu care mi-a mai rămas să vorbesc...
Tu și Gabi, dar ea nu e încă suficient de mare, ca să înțeleagă.
Nu pricep ce vrei să spui!
Oh, Anne, unde ești?
Anne?
Ce s-a întâmplat? Unde-ți sunt hainele?
Le-am aruncat!
Simt cum păduchii îmi umblă pe tot corpul...
...mă mănâncă..mă mănâncă, fără încetare!
Voi încerca să organizez ceva pentru tine.
În care baracă stai?
În una din astea...
Trebuie să vii!
Tebuie să vii! Margot e foarte bolnavă!
Toată lumea e bolnavă; și sora mea!
Voi veni când am să pot. Acum, du-te înăuntru!
Ia niște pâine!
Îți amintești cum...
...cum aveam mereu grijă de tine, când erai mică?
Acum e rândul meu să am grijă de tine.
Oricum nu mai contează...
Nu, nu mă poți părăsi aici!
Spune-mi o poveste, Anne.
De obicei...de obicei ...îmi plăceau poveștile tale.
Poveștile lui Pim erau întotdeauna mult mai bune decât ale mele.
Bietul Pim...
Ei bine, încă ai de gând să fii o scriitoare, nu-i așa?
Și lui i-ar plăcea asta!
Îți amintești ce vorbeam?
Despre...despre ce vom face
după război?
Cum voiai să fie?
Eu nu-mi pot...nu-mi pot aminti!
Ba da, poți! Trebuie să poți!
Asistentă medicală... ...asta mi-ai spus că vrei să devii.
Așa e...
...asistentă medicală...
...asistentă medicală în Palestina.
La Paris sau la Londra, acolo am să merg...
...să văd lumea...
Păsările...
Ascultă Margot...
Margot!
Nu! Trezește-te!
AMSTERDAM, 1945, o lună după capitularea Germaniei
D-nule Frank...
Miep...
Îmi pare bine că vă văd.
Și Edith?
Nu se mai întoarce...
Să intrăm înăuntru...
După ce am fost eliberați de către ruși,
am găsit pe cineva care a cunoscut-o pe Edith în lagărul de femei.
A fost ucisă prin înfometare.
Spunea că păstra pâine sub pătura de spital,
pentru copiii și pentru soțul ei.
Dacă i-ar mai fi rezistat organismul, încă doar două săptămâni...
Îmi pare rău, d-nule Frank.
După cum știți, naziștii au dinamitat camerele de gazare,
pentru a-și acoperi urmele.
Însă asta n-a fost de ajuns pentru ei. Când au început marșurile,
am fost la spital.
L-am implorat pe Peter, să nu plece, să stea deoparte.
Atunci s-a uitat după mine...
Nu știu ce s-a întâmplat cu el
sau cu d-nul Pfeffer.
În ceea ce-l privește pe d-nul Van Pels am văzut cu ochi mei,
cum l-au dus la camera de gazare.
Era în baracă, atunci când ar fi trebuit să fie la muncă.
El...
...el tocmai renunțase să mai lupte.
Dar dvs. nu trebuie să faceți asta niciodată.
Niciodată!
Și fetele? Aveți vreo veste despre ele?
Numai zvonuri...
Atât de multe femei au fost deportate în Germania...
Trăiesc cu o speranță...
Ați văzut cumva...
...aceasta e lista cu cei de la lagărul Bergen-Belsen?
Dvs.! Trebuie să vorbesc cu dvs.!
Caut informații despre fiicele mele.
Au fost trimise la Bergen-Belsen.
Trebuie să completați un formular.
Am completat un formular; am completat deja cinci.
Putem adăuga numele lor pe o listă, apoi vă vom contacta.
Numele lor sunt Anne Frank și Margot Frank...
Vi s-a spus dacă au fost transferate?
Numele meu este Janny Brandes.
Am fost la Bergen-Belsen cu Anne și Margot Frank.
Aveți vreo informație?
Urmați-mă...
Cine e?
D-na Brandes?
Da.
Sunt Otto Frank; cred că mi-ați văzut fiicele la Bergen-Belsen.
Intrați...
Miep,
Margot and Anne nu se mai întorc.
În anul 1957, Otto Frank a creat Fundația Anne Frank, militând pentru educarea tineretului împotriva intoleranței și discriminării.
A murit în anul 1980, la vârsta de 91 de ani.
Se crede că Anne Frank a murit de tifos la puține zile după sora ei, ele fiind două dintre cele 17.000 de persoane care au pierit din cauza bolilor, la Bergen-Belsen, în martie 1945.
Trupele britanice au eliberat lagărul două săptămâni mai târziu.
Edith Frank a fost ucisă prin înfometare, în infirmeria lagărului Birkenau la 6 ianuarie 1945.
Peter van Pels a supraviețuit drumului de la Auschwitz. A murit în lagărul de concentrare de la Mauthausen, pe 5 mai 1945, cu trei zile înainte de eliberarea lagărului de către americani. Avea optsprezece ani.
Auguste van Pels a fost transferată din lagărul de la Bergen-Belsen, în cel de la Buchenwald și de acolo la Theresienstadt. A murit cândva în aprilie sau mai 1945.
Herman van Pels a fost ucis în camerele de gazare de la Auschwitz, la începutul lui octombrie 1944, la o lună după ce fusese adus acolo.
Fritz Pfeffer a fost transportat de la Auschwitz în lagărul de concentrare Neuengamme, din afara orașului Hamburg, unde a murit, la 20 decembrie 1944.
Charlotte Kalleta s-a căsătorit cu el postum, în 1953. Otto Frank s-a îngrijit de formalități.
Miep a primit cea mai mare onoare conferită de către Yad Yashem Memorial, (Institutul Memorial pentru Victimele Holocaustului), în 1995, iar mai târziu a fost înnobilată de către Regina Olandei, Beatrix.
Ea trăiește încă, în afara Amsterdamului, are 92 de ani și e formidabilă ca totdeauna.
Institutul Yad Yashem i-a trecut pe cei ce au ajutat familia Frank între Drepții Națiunilor.
Jacqueline van Maarsen a fost printre primii oameni care au văzut jurnalul lui Anne, după război. Este legătoare de cărți și scriitoare; are trei copii și șase nepoți.
Hannah Goslar și sora ei Gabi, au supraviețuit paisprezece luni la Bergen-Belsen. În 1947, au emigrat la Ierusalim, unde Hannah a devenit asistentă medicală. Ea are trei copii și zece nepoți.
Cartea Jurnalul Annei Frank a fost vândută în mai mult de 30 de milioane de exemplare și a fost tradusă în peste 60 de limbi. După Biblie, este cea citită carte de non-ficțiune din lume.
Un milion și jumătate de copii au fost uciși în genocidul numit de către naziști Soluția Finală.
Povestea Annei Frank este numai una dintre ele.
SFÂRȘIT
Ați urmărit filmul ANNE FRANK, o producție 2001